Etické výzvy a dilemata II
![Etické výzvy a dilemata II](/img/records_default.jpg?crop=1900x760)
Etické výzvy a dilemata v dnešní křesťanské rodině II:
Hodnoty a jejich veletoče
Dnes navazuji na článek
z minulého měsíce. Vracím se ke
konferenci „Narcis v nás“, kterou pořádal Odbor pro manželství a rodinu. Které
věci v dnešní kultuře představují etické výzvy a dilemata pro křesťanské
manželství a rodinu? Dnes se na téma podíváme především ze situační perspektivy.
Nápomocni nám byli, mezi jinými, autoři
jako G. Lipovetsky a jeho Soumrak
povinnosti [Bezbolestná etika nových demokratických časůg, D. S. Browning, Marriage and Modernization [How
Globalization Threatens Marriage and What to Do about It] nebo třeba G.
Gilder, Men and Marriage. Jednou
z oblastí, ve které se nachází důležité výzvy, je oblast přehodnocení
významu hodnot či jinak změny v hodnotovém žebříčku. Jako příklad lze
uvést změny ve vnímání hodnoty altruismu (nesobeckost, nezištnost, sebevydání)
a tolerance. Altruismus opustil své přední, někdy dokonce výsadní postavení, a
jeho místo zaujala tolerance jako dnes nejvýše postavená hodnota. S tím
například souvisí změna ve vnímání toho, co stojí v základu manželství. Závazek
sebedarování a sebeobětování jako základ manželství byl nahrazen vzájemností
jako hodnotou, se kterou stojí či padá manželství. Vzájemnost zde značí to, že
si vycházíme vstříc a vzájemně naplňujeme své potřeby. Ve chvíli, kdy to
přestane fungovat, svazek rozpustíme. Dalším příkladem je změna, která má za
následek asymetrii mezi tím, jak je vnímána, prosazována a hodnocena povinnost
dítěte k rodiči a rodiče k dítěti. Zdá, se že žijeme v kultuře,
ve které je dítě králem. Zatím co povinnosti rodičů k dětem bobtnají,
povinnosti dětí vůči rodičům se tenčí a chřadnou. Dětem se musí dostávat chvály
za všechno možné, za účast či umístění i v těch nejméně významných soutěžních
počinech, za to, že jsou šťastné, že se stávají nezávislými, že se
seberealizují. Málo kdy je však chválíme za projevy úcty k rodičům, pokory
před životem, světem a Bohem. Jiným tématem je změna významu hodnot. Příkladem
může být proměna významu již zmíněné hodnoty tolerance. Existuje tolerance,
která je výrazem lásky a angažovanosti ve prospěch dobra druhého. Když
novozákonní autoři vyzývají ke vzájemné snášenlivosti, mají na mysli právě
toto. Ovšem soudobý význam tolerance je téměř opačný. Tolerance je výrazem lhostejnosti
vůči druhému a individualistického, narcistního sebepohlcení: „Já si žiji svoji
představu života a ty si žij tu svoji. Dokud mi nezkřížíš cestu, nezajímáš mne.“
Zde tedy máme několik málo příkladů výzev, se kterými se v dnešní době
musejí křesťanská manželství na své životní cestě potýkat. A není to vůbec
snadné.